Asta e clădirea mea.
Mai bine o vinzi şi-ţi iei nişte pantofi.
Bună!
June nu mai lucrează aici?
Nu contează. Îl caut pe Harold Meachum.
Îmi pare rău, nu se poate.
Sunt Danny Rand, fiul lui Wendell Rand.
Am fost plecat multă vreme.
Şi îl căutaţi pe Harold Meachum?
Da.
- O clipă, vă rog. - Sigur.
Mă dădeam cu skateboardul pe aici.
- Vine cineva imediat. - Mulţumesc.
Bun venit la Rand Enterprises!
Atingeţi ecranul interactiv pentru a accesa registrul companiei.
Asta e nouă.
Hai! N-ai ce căuta aici.
- Staţi, sunt Danny Rand! - Acum.
- Sunaţi-l pe Harold. - Dispari de aici!
Ţine-l.
Vreau să vorbesc cu Harold.
- Hai! - Nu.
Hei!
BIROURI DIRECTORI
Scuzaţi-mă.
Scuzaţi-mă!
Tu cine eşti? Unde e Harold?
Scuză-mă! Tu cine eşti?
Ward?
Joy?
Sunt Danny.
Danny Rand.
- Cum ai ajuns aici? - Cu liftul.
Am venit la tatăl vostru.
Nu cred că ai ajuns unde trebuie.
Ba asta e locul pe care-l caut.
Îmi pare rău, chem paza.
- O să te ajute ei. - Stai, nu! Chiar eu sunt.
Ştiu că pare o nebunie, dar lăsaţi-mă să vorbesc cu tatăl vostru.
Apoi vă las în pace.
Din păcate, Harold Meachum e mort.
Poftim?
Nu ştiam. Când s-a întâmplat?
De ce nu răspunde nimeni? Trimite paza aici!
A murit de cancer, acum 12 ani.
Îmi pare rău.
Acum, toţi părinţii noştri sunt morţi.
Mulţumesc pentru vizită. Te conduc afară.
Ce? Nu! Atunci trebuie să vorbesc cu voi.
Ba trebuie să pleci din biroul meu.
Chiar eu sunt, vorbesc serios.
Hai să mergem la Stage Deli.
Bem un ceai, stăm de vorbă.
Stage Deli e închis de mulţi ani.
Nu contează unde mergem.
Vreau doar să vorbim.
Eşti nebun de legat
dacă tu crezi că stau să beau un ceai cu tine.
- Ştiu că e ciudat, dar... - Serios?
Crezi?
Pentru că Danny Rand e mort.
Te rog, pleacă de aici.
Ward, linişteşte-te.
Să mă liniştesc?
Vorbeşti serios?
- Pleacă, altfel te arunc eu afară. - Potoleşte-te.
Îmi tot spui ce să fac...
Bine, să ne calmăm.
Oricine ai fi, e mai bine să pleci...
Nu vreau să plec!
Îmi pare rău, n-am vrut să...
- Ultima şansă! - Ward, stai!
Era şi timpul.
Luaţi-l pe dementul ăsta de aici!
Nu e nevoie să vă purtaţi aşa. Nu sunt periculos.
- I-a atacat pe paznicii de la recepţie. - Serios?
I-a luat prin surprindere.
- Chem poliţia. - Nu.
Dacă e arestat, scapă în câteva ore.
Dacă mai calci în clădirea asta,
paznicii noştri se vor simţi ameninţaţi
şi vor reacţiona în consecinţă.
Cred că ştii ce înseamnă asta.
Ward, nu face asta.
O să te simţi aiurea când se va afla adevărul.
- Eşti bine? - Da.
Şi totuşi...
Au trecut 15 ani de când au murit Danny şi părinţii lui.
Iar tipul ăsta apare din senin?
Ce?
Ştii ce e şi mai ciudat?
Semăna cu Danny. Nu?
Joy...
Ştiu, e o nebunie.
- Nu e Danny. - Nu e.
Heather stai pe locul tău. Heather!
N-am nimic.
N-am nimic, sunt bine.
Nu-mi pasă cum eşti.
Îmi aminteşti de Billy.
El era şeful pazei când am plecat.
Da, probabil că s-a pensionat.
DANNY - MAMA - TATA
Unu, doi, trei, patru.
Park Place e al meu. Îmi datorezi bani.
Bine.
Ward, e rândul tău.
Unu, doi, trei, patru, cinci.
Kentucky Avenue. 250 de dolari.
Nu prea cred.
- Cum adică? - Nu vreau să plătesc.
- Dar trebuie. - Astea sunt regulile.
Tata zice că regulile sunt pentru fraieri.
Bună!
- Am ajuns acasă. - Aici suntem!
Dar vin mămica şi tăticul, să te apere.
Să-ţi ofere îmbrăţişări şi pupici,
să-ţi spună că eşti un băieţel bun.
E dezgustător.
- Ward. - Bună!
Ce s-a întâmplat aici?
Danny ne-a făcut probleme.
Hei!
N-am vrut să te sperii.
Nu-i nimic.
Nu mă sperii.
Eu sunt Big Al.
Danny.
Nu cred că te-am mai văzut pe aici.
Am fost plecat o vreme.
Eşti nomad?
Da, oarecum.
Frumos iPod!
Eu am un iPhone.
Drăguţ.
Poţi găsi orice pe internet.
- Da? - Serios.
Mi-am descoperit sora în Florida.
Am sunat-o.
Tot o scârba e.
Vrei să caut pe cineva?
Pe oricine.
Până nu blochează cartela proprietarul telefonului.
Caută-l pe Danny Rand.
Da.
Era un puşti. Îmi amintesc.
SE CREDE CĂ FAMILIA RAND A MURIT
Au murit toţi într-un accident de avion.
Foarte trist. La el te refereai?
Da.
Altcineva?
Caută-l pe Harold Meachum.
Alt mort.
El e?
HAROLD MEACHUM MOARE LA 41 DE ANI
Mulţumesc.
A fost o înmormântare mare.
A venit şi primarul. Uite! Îl cunoşti?
Da, într-un fel.
Ştii,
găseşti pantofi la adăpostul de pe East 13th.
- Bine. - Dar să te pişi în ei mai întâi.
Poarta ghinionul fostului proprietar.
Scapi de el dacă te pişi în ei.
Sau poţi folosi sânge de capră, dar e mai greu de găsit pe aici.
Ce?
Nimic.
Cred că oamenii ne consideră asemănători.
- Creaturi speciale. - Da.
Exact.
Hei, Joy!
- Bună! - Ce faci aici?
Voiam să vorbesc cu tine.
Chiar sunt eu.
Bine.
Haide! Promit că nu-ţi fac nimic.
Ştiu, pentru că-i dau un mesaj şoferului meu.
Trebuie să apară. Şi dacă mai eşti aici când ajunge,
o să-l rog să te reţină, pentru că e şi garda mea de corp.
- Şi e înarmat. - Joy...
O să am grijă să fii arestat.
Şi o să fii judecat şi condamnat pentru hărţuire
şi vei primi sentinţă maximă.
Haide... Am fost prieteni. Chiar eu sunt.
Daniel Thomas Rand.
Născut pe 1 aprilie aici, în Manhattan.
Eram în aceeaşi echipă de fotbal, Bombers.
Eu eram portar.
Oricine putea afla toate astea.
Locuieşti în casa mea.
- E a mea acum. - Da.
Aşa se pare.
Câinele tău e înfricoşător.
Ai intrat prin efracţie?
Câinele meu era închis în birou aseară, când am ajuns acasă.
Tu ai făcut asta?
Nu e deloc în regulă.
Îmi pare rău, amice...
Mulţumesc, dar nu ceream bani.
Mă rog...
CURSURI DE AUTOAPĂRARE ŞI ARTE MARŢIALE
Tu eşti?
Da.
Super! Eu sunt Danny.
Colleen Wing.
Vorbeşte engleza sau japoneză. N-am mai vorbit mandarină din copilărie.
Îmi pare rău.
Voiam să ştiu dacă m-aş putea angaja la tine.
Am deja pe cineva care face curat.
- Nu, voiam să zic... - Pa!
Deci...
Tipul n-a dispărut încă.
- Cine? - Ăla care se crede Danny Rand.
Era în faţa casei mele de dimineaţă.
- Eşti teafără? - Da, nu m-a atins.
Spunea doar că vrea să vorbim. Ca şi înainte.
Dar fii atent!
Cred că a intrat în casa mea.
Bine.
A mers prea departe.
- E periculos. - Ştiu. Sunt un pic speriată.
Îl rog pe Shannon să trimită oameni care să te păzească.
Mai e ceva.
Foarte ciudat!
Ce?
El... a ieşit în stradă,
în faţa unei maşini,
apoi a întins mâna
şi a sărit peste ea fără niciun efort.
Minunat!
E un acrobat vagabond nebun.
Sună la "Cirque du Psihopaţi".
Da...
Cum spuneam, a fost ciudat.
Oricum...
Va trebui să ne ocupăm de el.
Ştiu că pare o nebunie,
dar ce-ar fi să vorbim cu el?
De ce am face aşa ceva?
Mă întreb dacă nu e posibil
- să fie chiar Danny. - Nu.
Joy, am mai discutat asta.
Nu e el.
Ori e nebun, ori e o capcană.
În cazul ăsta, e foarte inteligent.
Profită de sentimentele noastre.
De ce?
Pentru că am pierdut un prieten când a murit Danny.
Nu ţi-ar plăcea să fie în viaţă
şi să reapară după atâţia ani?
Nu ştiu.
Sau crezi că alegerea momentului e întâmplătoare?
Tocmai când vrem să anunţăm extinderea în China?
Bine.
Apare potenţialul deţinător a 51 %% din companie.
Chiar dacă nu e cel adevărat, lăsa impresia unei lupte la vârf.
- Şi cine are de câştigat? - Concurenţa.
Ar putea fi oricine.
Crezi că e sabotaj corporatist?
E logic, nu?
Mulţumesc, domnule.
- Ce faci? - Voiam să vorbim.
- Altfel nu ştiam cum să ajung la tine. - Nu.
Opreşte!
Scuze, n-am mai condus de când tata m-a luat în braţe şi m-a lăsat să ţin volanul
- acasă, în Hamptons. - Opreşte acum.
- Am spus să opreşti. - Ward, trebuie să vorbim.
Trage pe dreapta.
Lasă arma.
- Acum. - Vreau doar să vorbim.
Vorbeşte cu poliţia.
Am fost întâmpinat cu furie şi ostilitate de când m-am întors acasă.
Sincer, asta mă cam supără.
Aşa că te mai rog o dată.
Lasă arma.
Cum e?
Nu prea bine.
Bum!
Nu primeşti niciun ban de la noi.
Am spus eu că vreau bani?
Atunci ce vrei?
Răspunsuri.
Vreau să aflu ce s-a întâmplat.
Cu mine, cu părinţii mei,
cu firma care-mi poartă numele!
Asta e tot ce vrei? Răspunsuri?
Da.
O să-ţi spun tot ce ştiu.
Bine.
Ascult.
Wendell Rand, soţia lui, Heather, şi fiul lor, Danny,
au murit când s-au prăbuşit cu avionul în Himalaya.
Avionul n-a fost găsit.
Nici cadavrele lor.
- Continuă. - Asta e tot ce ştiu.
Hai, sigur ştii mai multe.
Aveam 15 ani când au murit. Ce altceva să mai ştiu?
De ce crezi că mai e şi altceva?
De ce îţi pasă?
- Pentru că nu eşti Danny Rand. - Ba da.
Arată-mi testul de ADN care demonstrează că eşti Rand.
Nu am rude în viaţă.
O analiză a amprentelor.
Ne-am prăbuşit când aveam zece ani.
- Nu-mi fuseseră luate amprentele. - Atunci n-ai dovezi.
Ştii ceva?
Erai un nesimţit în copilărie şi nu te-ai schimbat.
- Nu ştii nimic despre mine. - Nu.
Mă încuiai în congelator, la bufetul Rand.
La unul din picnicurile firmei mi-ai pus o broască moartă în sendviş.
Îmi dădeai şuturi în boaşe cu fiecare ocazie.
Sună cunoscut?
Nu e nimic adevărat.
Ba nu.
Mă întreb cum e să fii în mintea ta aia nebună.
Vrei să ştii cum e?
Uite aşa e.
Când ai zece ani şi-ţi vezi mamă murind,
când ştii că tu şi tatăl tău o veţi urma, e aşa!
- Eşti nebun. - Da, poate.
Opreşte-te.
Opreşte.
Opreşte maşina!
- Ţine-te, Danny! - Dumnezeule!
Opreşte maşina!
Îmi pare rău.
N-am vrut să...
Nu se termină aşa.
Ştiu.
M-am gândit că ţi-e foame.
- Mulţumesc. - Da.
Pui cu parmezan.
De la magazinul de pe Bleecker.
Seara aruncă ce rămâne.
Se găseşte destulă mâncare, dacă ştii unde să cauţi.
Aici s-a greşit.
Ce s-a greşit?
Mersul omenirii.
Aşa e.
Cam două milioane de ani
am fost vânători şi culegători.
Viaţa era frumoasă.
Oamenii erau puternici, înalţi, trăiau până pe la 70 de ani.
Dar acum zece mii de ani s-au prostit şi au început...
...să facă agricultură, să ridice oraşe. Şi s-a ales praful.
- Da. - Nu şi eu.
Nu. Eu îmi urmez ţelul.
Sunt vânător-culegător.
Ai noroc.
Buddha a spus: "Ţelul în viaţă e să-ţi găseşti ţelul."
Da, are logică.
Da.
Care e ţelul tău?
Să feresc K'un-Lun de duşmani.
Să onorez sacrificiul lui Shou-Lao Nemuritorul.
Bine, atunci.
Nu uita să te şi distrezi.
În regulă.
- Mulţumesc pentru mâncare. - Cu plăcere.
Excelent!
Mulţumesc. A fost un curs reuşit.
Luaţi fluturaşi!
Împărţiţi-i, invitaţi-vă prietenii la cursuri.
Mai am nevoie de elevi. Încă ceva:
joi seara se vor ţine aici şedinţele Alcoolicilor Anonimi.
Ei plătesc mai bine decât voi.
Altfel o să închid sală.
Bună!
Vrei o lecţie?
Ce primesc pentru doi dolari?
- O ceaşcă de cafea, în altă parte? - N-am mai băut cafea.
Sau o pereche de slapi, de la o tarabă.
În altă parte.
Nu-i nevoie.
- Ar trebui să pleci. - Eu...
Vreau să-l provoc pe maestru.
Ce vrei?
Aşa e protocolul.
Îţi vizitez sală, trebuie să-l provoc pe maestru.
Bine, dar eu sunt maestrul şi nu accept provocarea.
Bine...
Închid, aşa că...
Tu... predai kung fu?
- Nu. - Ar trebui.
Ai atrage mai mulţi elevi.
N-am nevoie de chinul ăsta.
Pot să predau eu.
La asta mă refeream când vorbeam despre muncă.
Nu cer mult. N-aş fi un chin.
Unde te-ai antrenat?
La K'un-Lun.
Unde vine asta?
Nu poţi ajunge acolo de aici.
Frumoasă încercare! Trebuie să pleci.
- Dacă... - Chiar trebuie să pleci.
E o sabie de antrenament, nu e ascuţită.
Crede-mă, nu vrei să ştii cum e când o sabie de antrenament
te loveşte peste faţă.
Ştiu deja.
De la maestrul Lei Kung Tunetul.
Te rog frumos pentru ultima oară.
Te rog, pleacă.
Iartă-mă pentru deranj.
Hei!
Mulţumesc.
Eşti agentul de paza de la Rand. Ce...
Hai!
Cine te-a trimis?
Ward Meachum.
Salut, Shannon!
Mulţumesc.
Avem o problemă.
Ceva ce trebuie să discutăm fata în faţă.
Cred că poate aştepta până dimineaţa.
Sigur că da.
Imediat.
ACCES PERMIS
Bună, tata!
Yuanul chinez o să se devalorizeze.
- Asta ne va afecta extinderea. - Mă ocup eu de asta.
Aşa cum te ocupi şi de Danny Rand?
De unde ştii despre asta?
Rahat!
E mâna ta?
E alt test idiot al tău?
Nu e mâna mea, Ward.
Aş vrea să iei treburile astea în serios,
ca să nu îmi văd compania distrusă.
- Acum e compania ta? - A mea a fost mereu.
Aş putea să te ignor. N-ai ce să-mi faci.
Uneori vorbeşti de parcă încă ai avea opt ani.
Da, tata. Ştiu că te dezamăgesc.
Aşa a fost toată viaţa.
Aveam aşteptări mai mari de la tine, atât.
Acum stă aici mereu?
Câte ştie?
- Ce contează? - Ştii bine de ce contează.
Ward, învăţa de la mine.
Angajezi oamenii când sunt tineri şi singuri,
când căuta o bază pe care să-şi clădească viaţa.
Îi plăteşti dublu faţă de cât merită.
Asta îţi aduce loialitate.
- Eu am învăţat-o de la Wendell. - Sigur.
Kyle.
M-ai trăda vreodată?
Nu, domnule.
Eşti un om bun, Kyle.
Ia-ţi liber restul zilei.
E aproape miezul nopţii.
E prea târziu, nu?
Vezi? Mă iubeşte.
Iisuse, tata!
- Ce-i cu tine? - Mă simt mai bine ca niciodată.
Sigur că da.
Să vorbim despre adevărata problemă.
Acest Danny Rand. L-ai pus pe Shannon să se ocupe,
- dar n-a mers foarte bine. - Aşa se pare.
Care-i povestea lui?
Pare nebun.
Nu ştiu care-i povestea lui.
- N-ai vorbit cu el? - Nu.
Nu intru în jocul lui.
Cum să ne ocupăm de el, dacă nu ştim nimic despre el?
Fii atent!
Prima regulă în război şi afaceri e să-ţi cunoşti inamicul.
Mi-ai spus asta, dar în cazul ăsta...
Te-ai gândit că poate e angajat
să ne creeze o imagine proastă când nu ne dorim deloc asta?
Da, eu şi Joy am discutat asta.
Da.
E mult mai complicat dacă într-adevăr e Danny Rand, revenit la viaţă.
Imposibil!
S-au văzut şi lucruri mai ciudate.
Dacă e Danny...
- Tată, zău! - Gândeşte-te!
Dacă e Danny,
nu trebuie să se afle despre el.
Aşa e, nu trebuie.
Se mai pun şi alte întrebări.
Dacă trăieşte, înseamnă că şi părinţii lui trăiesc?
Cine mai ştie că e în viaţă?
Ce ştie? Cu cine a vorbit?
Cum a învăţat arte marţiale?
De ce a aşteptat atât să apară?
Acum, că e aici, ce vrea?
- Nu ştiu. - Nici eu.
De asta nu poţi trimite un idiot
să-l rupă în bătaie. Ai înţeles?
Trebuie s-o rezolvăm cu fineţe.
Cum faci tu totul în viaţă?
Nu face pe deşteptul cu mine.
Las-o în seama mea.
O să-ţi spun ce să faci.
Ca întotdeauna.
Al, eşti treaz?
"Câtă vreme durează ciclul existenţei,
fie ca fericirea ta să nu scadă.
Să obţii bucuria veşnică a unui bodhisattva."
Cum ai intrat aici?
Asta a fost mereu a doua mea casă.
Ştiu toate intrările.
Ward a pus să fiu ucis aseară.
Poftim?
Nu.
Putem discuta în sfârşit?
Bine.
Dar am spray lacrimogen în geantă,
iar dacă apăs pe un buton apare un paznic.
Nu-ţi fac nimic.
De ce crezi că Ward a încercat să te ucidă?
În primul rând, sună absurd.
Agentul vostru de pază m-a atacat.
Cu încă doi oameni.
- Înarmaţi. - Shannon?
Eşti sigur?
Foarte sigur.
Pari să fi scăpat nevătămat.
Da.
De data asta.
Chiar dacă Shannon te-a atacat,
trebuie să cred că a fost
iniţiativa lui personală.
Oricum, nu contează.
Ştii...
Fratele meu vede totul în alb şi negru.
Ceva e adevărat sau fals.
Eu sunt mai deschisă.
Adică?
Semeni cu Danny Rand.
Danny Rand e mort.
Poate că adevărul e undeva la mijloc.
"Dacă vrei să vezi adevărul, nu trebuie să ai păreri."
E un proverb Zen.
Bine.
Atunci...
- ...ar trebui să-ţi spun Danny? - Da.
Te rog.
Danny, ai spus că ai întrebări pentru mine.
Nu ştiu dacă-ţi pot răspunde la toate, dar o să mă străduiesc.
Am şi eu multe întrebări. Începe tu!
E o nebunie.
Nici nu ştiu cu ce să încep.
Începe cu începutul.
Eram în avion.
Survolam Himalaya.
Apoi au apărut problemele.
Aşa.
Zburăm prea jos.
Avionul a început să se facă bucăţi şi...
- Şi apoi? - Şi...
Apoi...
Tu...
Ce?
De ce ai...
Se pare că a mai făcut o criză.
Să-l lăsăm să doarmă.
Sunt doar turbulenţe. O să fie bine, Danny.
O să fie bine!
- Ţine-te, Danny! - Tată!
Dumnezeule!
Stai la locul tău. Heather!
Heather...
Suntem aici, Danny.
Mamă!
Heather!
Te iubesc, Danny!
Subtitrare: Retail
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania